Сид?
Какво по дя...?
Тук има нещо сбъркано.
Сидни!
Какво е направила с това място?
Сид!
Не е смешно.
Нищо не разбирам...?
Слава Богу, че си си вкъщи. Мислех си, че откачам.
Казах ти да не идваш повече тук без да ми се обадиш.
Ама... - Защо не се обърнеш към някоя от
художествените галерии - всяка ще ти предостави място за ателие.
Коя си ти? - Да, виновната съм аз. Колко съм се променила!
Не, не, исках да кажа: аз не те познавам. Питам те - коя си?
Къде е Сидни? - Това дори не е забавно.
Просто ми кажи къде е Сидни Блум?
Какво ти става? Престани.
Първо ми кажи къде е тя. - Мъртва е, ясно? Престани да дрънкаш
за сестра ми и сподели проблема си! - Значи ти си Саманта?
Сега ако ми кажеш и защо се влюбих в теб...
ЛОРИ СИНГЪР
МАЙКЪЛ ИЙСТЪН
АНТЪНИ ХЕД В РОЛЯТА НА САМПСЪН
VR.5
ПАРАЛЕЛЕН ЖИВОТ
Мислех, че си заминал.
Не мога. Не знам къде съм.
Дънкан ли се казвам?
Какво си взел този път?
Нищо... нищо.
Закъснявам за работа.
В ТелКал? - Да. Сериозните хора работят, докато други
изкарват 6 милиона на година от продажба на цапаници. - Не се ли преобличаш?
Да, телефонните стълбове държат на дрес-кода. Какво ти става?
Не знам. Нищо. Само дето съм се събудил в грешната част на Вселената.
Хей. Почакай малко. - Сега пък какво?
Може ли да дойда с теб? - Ще извикам полиция.
Добре. Ще те чакам тук.
До утре да те няма. - Добре.
VR.1 е компютърният екран, а VR.2 е режимът "в реално време".
VR.3 е летателният симулатор.
Може би VR.12 те превръща в Господ. Трябва да поговоря с някого.
Извинете. Там, откъдето идвам, той вече не е сред живите.
Но работи ли тук д-р Франк Морган? Мазето. През задния вход.
Д-р Морган?
Върви си!
Имам няколко въпроса за VR.
Ние с теб комуникираме ли в момента?
Предполагам.
Но ти не ме виждаш и аз не те виждам. Нали така?
Точно така.
Ами това е. Ти току-що получи едно виртуално преживяване.
Сега си върви в твоя пансион и ме остави на мира.
Но аз...Аз имам... - Забрави!
Ако не си любознателен пансионер, значи си компютърен маниак, предпочитащ
да човърка машините, вместо да се кефи на Майлс Дейвис.
Но аз трябва да говоря с вас.
Това беше най-умното нещо, което каза, откакто влезе тук.
Благодаря, Ли. Благодаря ти.
Внимавайте с рамото, професоре. - Да, обещавам.
Та какъв беше въпросът, който искаше да обсъдим?
Виртуалната реалност. - О, Боже. Губиш си времето.
Почакайте...Д-р Морган... За Бога, изслушайте ме...
Аз...Случиха ми се някои наистина много, много странни неща.
Какво направи? Отиде в компютърната зала и си поигра на VR игра с твоята приятелка?
Или с някой приятел?
Всъщност аз не съм аз...Вижте, знам, че звучи странно...Но мисля, че съм в някаква
паралелна вселена... И попаднах там чрез VR.5. Или, кой знае, може би
нещо по-висше.
Какво знаеш за виртуалната реалност от 5-о ниво?
Сидни Блум. Това име говори ли ви нещо?
Или може би Саманта Блум?
Идеята ми е, че ако успея да вляза във VR.5 от някоя друга вселена,
дали няма да мога да се изстрелям обратно в истинската си такава?
Виж, каквато и да е идеята ти, спри. Потърси психиатър, иди при някой свещеник...
В крайна сметка ще бъде далеч по-добре за теб.
Не, не...съжалявам.
Мога да го правя. Вие ми помагате да се върна у дома, а после давате на Комитета
доказателството, че теориите ви наистина работят.
Откъде знаеш за Комитета?
Наистина ли можеш да влизаш там, когато поискаш?
Да, невероятно е... - Като пейота, само че не пробвах втори път.
Близо съм до целта, но ако нещо се обърка... - Знам. Всичко или нищо.
Знаеш ли откога чакам този момент. Разбираш ли значението му?
Слепи, парализирани, аутисти... Всички те ще получат помощ.
А Комитетът?
Не се ли страхувате, че те ще сложат ръка на всичко?
Да ме е страх?! Знаете ли какво са ми обещали? За бъдещето на
моето изследване? Те са организация на филантропи. Много скромни хора.
Твърде скромни, ако питате мен. Нищо не искат.
Обичам скромните хора.
Добре. Да започваме.
ИЗБЕРЕТЕ СЕКТОР ОТ РЕАЛНОСТТА
Каква скорост! Невероятно. Къде беше?
Никъде. Предполагам, че ще трябва да установя връзката и тук.
Не мога да го направя сам.
Включи и мен? - Вас?
Жена ми ще получи удар, ако разбере.
Вие сте женен. - О, да, от 9 години.
Две деца. Най-хубавото нещо в живота ми.
Професоре. Тогава може би не си заслужава. - Какво?
Знам какво може да се случи. Те ще Ви убият. Сериозно.
Забравете за мен. - Отказвате ли се?
Чакай, там е оборудването ми. Не мога да оставя оборудването си.
Не, не. Елате. Насам. Трябва да го скрием с нещо.
Това е повече от достатъчно. - "Гълъбът"?! Не може да бъде!
Ти си същият онзи Дънкан? - Същият.
Наистина ли е подарък? Не мога да приема толкова скъп подарък.
Можете. Моля Ви. Ще го продадете. Ще си купите къща. Ще пратите
децата в колеж. Който си изберете.
Саманта, в къщи ли си?
Никога не сме си говорили за виртуална реалност.
Дори не знам какво е това. Благодаря.
Саманта!
Не знаех, че тук има някой.
Мистър Кравиц?! - Не исках да Ви безпокоя.
Предайте това на Саманта. Кажете й, че днес ще бъда в клуба.
Мистър Кравиц, казахте, че ще бъдете в клуба. В кой клуб?
Неон La bra. - Неон La bra. Благодаря.
Колко жалко, че ни напускате. Благодарение на Вас, в тази къща
живееха хора от определени кръгове. Ще ми липсвате. Определено.
Добре, добре.
Всичко това е твърде странно.
Остави я на мира. Взимай си картините и егото и си търси някой друг.
Сам!
Какво търси тук този? - Какво ти пука.
Имам нещо яко. Свих го от Зак. След няколко минути ще забравиш
дори и името на Дънкан.
Имам среща с Марко. - Супер. Това нещо доста възбужда.
Вземи. - Благодаря.
Господи. Ти си единствената, която ми е нужна в целия свят,
а трябва да гледам, как въртиш любов с разни мъже.
Ей, да не ти е омръзнал животът. Тръгвай.
Да си изясним ситуацията. Трябва да разберем къде е изчезнала Сид.
Къде сме? - Това е страна А на моя живот
и страна Б на твоя. - Но това е мястото, където живея.
Не. Това е домът на Сид.
Не говори за нея сякаш е жива.
Още ли си тук? - Промених си решението.
Не ни ли виждат?
Сидни? - Сид, защо не си с работното си облекло?
С работно облекло ли? Катеря се по стълбовете, забрави ли?
Добре ли си? - Да.
Сидни? Сидни? - Явно съм се събудил в грешната част
на Вселената. - Извинявам се, но нямам време за приказки.
Къде съм? - В живота й.
Закъснявам. Днес няма да се връщам в къщи. Не ме чакайте.
Чакай! Трябва да говоря с теб!
Саманта Блум? - Сам!
Марко не ти вярва. Явно има право. - Не.
Добре. Ако решиш да мамиш, с теб е свършено.
Предай му това и му кажи, че ще се срещнем, когато всичко свърши.
Направиш ли се на хитра - сърди се на себе си.
Сам, какво ти е? Кои бяха тези?
Няма значение. Нищо не си видял.
Саманта, знам, че първият път е много трудно. Не е лесно да
възприемеш видяното. Но ти...
Саманта... Сам!
Просто лош сън.
Не мога да свикна. Все още съм Дънкан. Просто един различен Дънкан.
Сам е отсъствала 17 години, после се връща, а Сид, която беше тук, изчезва.
Не, трябва да се събудя и да забравя всичко.
Да забравя всичко...
Дънкан.
Хей. Къде беше?
Безпокоях се за теб. Цял ден те нямаше вкъщи и вчера вечерта също те нямаше...
Какво се е случило?
Къде е старият Дънкан? - Тук съм. Ето ме. Донякъде.
Винаги си мислил само за себе си. - Да, но се промених...
Да кажем. Разкажи ми подробно какво се случи там.
В компютъра. Трябва да знам как го правиш.
Хайде. Слушам те.
Какво те е прихванало?
Просто искам да науча повече за сестра си.
Всичко е наред. Забрави. - Почакай, Сам.
Забрави. - Сам, чакай, чакай!
Къде отиваш? - Тръгвам си.
Пак ли? - Не мога да понасям всичко това!
Кое - "това"? - Този тон!
Прекрасно знаеш за какво ти говоря. Този назидателен, успокояващ тон.
За мен ли говориш? - Да видим кое не е наред в картинката.
Аз живея и не живея тук, а ти през цялото време се мотаеш тук.
Опитвам се да те изхвърля, а ти не си отиваш.
Ти и твоите цапаници още сте тук. Сбогом.
Чудесно. Прекрасно. Върви да се забавляваш. Не ми пука.
Дреме ми на... - Това няма да ти помогне. Чуваш ли!
Добре. Ще видим. Винаги си се правил на отшелник.
Къде е Марко?
Насам, моля.
Интересно, колко ли струва?
Винаги съм харесвала това място. - Тук се прави музикален бизнес.
Виждала съм и по-хубави. - Не се и съмнявам. Вие сте образована.
А вие - опасен. - Даже твърде.
Хубаво съчетание. - Прелюдията е интересна, но...
Да минем на въпроса. - Да минем. Импонира ми това качество у жените.
Аз пасвам идеално - никой не ме познава, чисто съдебно минало...
Слушам Ви... - Направете ме свой куриер.
Искате да предадете на някой от партньорите Ви голяма сума пари? Твърде опасно е.
Нужен Ви е сътрудник, който не привлича вниманието.
Никой няма да се досети. Един ден ще имате не изглед към Венеция,
а самата Венеция.
Вие ме съблазнявате. - С какво още мога да Ви съблазня?
Как сте със спрежението на неправилните глаголи?
В момента съм много заета. Съжалявам.
Искам да говорим. - Чао, Дънкан.
Същият онзи художник? - Да.
Харесвам картините Ви. Дори имам някои.
Наистина ли? - Трябва да ги видите.
Вече ги видях. Нали съм ги рисувал.
Вие сте жена с късмет.
Ваш приятел ли е? - Да.
Не. - Жените са толкова непостоянни.
Не трябва да им се вярва. Този човек е гений. Парите, които печели, би трябвало
да стигат и за двама ви. Не съм ви необходим. Вървете си вкъщи.
Отивайте си.
Хайде, Сам.
Беше захапал въдицата! - Въдицата? Какво имаш предвид?
Остави ме на мира.
Какво толкова съм направил?
Започни да издирваш Сидни, ако смяташ, че още е жива.
И се разкарай от мен. Харесва ми една от твоите картини:
на нея сме изобразени като капки.
- Какво?! Сам!
Тази джаджа може да накара хората да изпълняват желанията ти.
ИЗБЕРЕТЕ СЕКТОР ОТ РЕАЛНОСТТА
ДОМЪТ НА МАРКО
Да видим какво ще се случи сега, Марко.
Ало.
Винаги съм харесвала това място. - Тук се прави музикален бизнес.
Виждала съм и по-хубави. - Не се и съмнявам. Вие сте образована.
А вие - опасен. - Даже твърде.
Хубаво съчетание. - Прелюдията е интересна, но...
Да минем на въпроса.
Аз пасвам идеално...
Направете ме свой куриер...
Направете ме...
Ще Ви направя. Ще Ви направя.
Ще направя всичко, което поискате.
Саманта, ако искаш да работиш за нас, ще трябва да си купиш часовник.
Остава по-малко от час.
Извинявай, но не изгарям от желание.
Работата ти беше оценена като отлична. Начело на отдела вече са Конъли
и колегите му. Надявам се, че ти също ще участваш.
Една чашка и за мен, ако обичаш.
Може би трябва да си намерите друг агент.
Всичко това ми омръзна. - И дума да не става.
Марко си мечтае само за теб. На друг не би доверил парите си.
Не ме интересува. Излизам от играта.
Не, не излизаш. Първо ще ни помогнеш да уловим едрата риба.
Помниш ли Грант Паркър? Бедничкият Грант.
Знаеш не по-зле от мен, че трябва да ни помогнеш.
Прекалено опасно е. - Ще държим връзка и ако възникне
проблем, аз ще съм насреща.
Значи животът ми отново е във вашите ръце?
Оливър? Не съм и предполагал, че ще те видя тук. Но се радвам.
Какво търси той тук? - Знам, с това трудно се свиква.
Не те разбрах? - Всичко толкова се обърка,
но знаете ли кой съм аз? С Вас сме като Феликс и Оскар,
като Люси и Рики.
За знаене - знам, но откъде ме познаваш ти?
Откъде Ви познавам ли? Блум, Комитетът, моят стар познат...
Казала си му за Комитета?! - Нищо не съм му казвала!
Нищо не ми е казвала. Сам се досетих.
С нея почти не общуваме, а и откъде-накъде ще ми казва?
Тя беше заета. Напразно я обвинявате.
На твое място бих държал езика си зад зъбите. Заради собствената ти безопасност.
И заради нейната.
После ще си поговорим. Не бих искал да разстройвам Сами.
Чака я важна работа.
Защити ме.
Ще ме покриваш ли?
Моля те.
Добър ден. Казвам се Саманта Блум. Търся мистър Конъли.
Влезте.
Добър ден. Аз съм Саманта Блум.
Казват, че на Каймановите острови сега е сезонът.
Вие с Марко ще получите прекрасен тен.
Никога не съм си правила тен. Казват, че било опасно.
Клиентите ми биха се радвали да Ви предоставят всички условия за
пълноценен отдих.
Смятайте първата си задача за изпит.
Ако до утре сутринта в 10.30 часа компютърът ми не отчете наличието на депозит,
ще смятам, че сте се провалили.
Никога не съм получавала добри оценки. Най-много тройка.
Не се притеснявайте. Можете да ми вярвате.
Оливър, в 10 часа ще бъда на мястото.
Ключовете са у мен. Пресичам улицата при Бродуей и Осма.
Саманта!
Марко!
Пълнителят е празен.
Подминах кафенето, взех колата, Марко трябва вече да е там.
Прибилжавам целта.
Тук съм. - Тя почти дойде.
Балтимор.
Пакстън току-що съобщи, че близо до офис сградата е имало престрелка.
Убит е човек, който прилича на Марко.
Защо е бил там? Трябваше да бъде в колата.
Набелязали са я. Отбой. Изпрати Карсън. Веднага!
Намирам се на кръстопът. Не искам да нарушавам закона.
Сампсън, виждам автомобил.
Не й позволявайте да се качи в колата.
Качвам се в колата. Слава Богу, май това е всичко.
Между другото, Оливър, измислих собствени правила на играта.
Те са близо до колата. Нея я няма. Никакви следи.
Чакат заповед да се разотидат.
Да не се разцивриш, малкия. Беше забавно. Извинявай, че няма да мога
да се явя на срещата-реванш.
Намерете я!
Саманта!
Мислиш ли, че би дошла тук?
А Вие?
Не знам. Мислех, че ще направи гаф, като си запази стая в хотел.
И сбърках.
Избягала е от Комитета, така ли?
Излиза, че е измамила всички нас.
Вие и Саманта ме подтикнахте да убия Марко.
Марко не означава нищо за нас.
Както и за нея. Всички сме пешки в нейната игра.
Тя направи така, че ти да убиеш Марко, а тя да избяга с парите на партньорите.
Тя изигра Комитета.
Замисълът е добър, но това ще й струва живота.
Къде е тя, Дънкан?
Не знам.
Предайте му това и му кажете, че ще го чакам там, когато всичко свърши.
Не знам.
Орфей слиза в Ада. - Не, ти ще минеш през всички кръгове
на ада и ще я намериш! - И аз си мислех за същото.
Дънкан!
Как се чувства един убиец?
Трябваше да хвърля пистолета, но не можах. Не можах.
Идиот. Сигурно те следят. Довел си опашка.
Възможно е.
Искаш да ме изплашиш.
Да. Днес вече убих един.
Аз те накарах. Сам не би могъл да го направиш, ако не бях...
Заради теб.
Заради мен?
Срещнах Оливър на тавана.
А пистолетът ще ти трябва повече,
отколкото на мен.
Комитетът не прощава.
Не ми пука. Не искам да работя за тях. Не вярвам на никого.
На никого.
Знам. Ти сама направи така, че никой да не ти вярва.
Яко.
Знаеш ли, какво ще направят, когато ме открият?
Ще ме довършат. Това ли искаш?
Голяма работа. Майната им. Майната ти и на теб.
Позволи ми да кажа нещо.
На теб, на Комитета и на някои други не им пука. Но хората имат значение!
Всеки един поотделно има значение!
Тук съм, за да ти помогна! - Не искам помощта ти!
Махай се.
Какво ти става, Саманта? Има ли нещо общо със семейството ти?
Със Сидни? С професора? Някой друг?
Млъкни. Не ми говори за Сидни.
Ти не си виновна. Знай го.
Но аз съм виновна. Вината е моя. Заради мен тя остана там. Отиде си.
Баща ми изчезна. Не знам къде е мама.
Всички си тръгват. Никой не остава. Нищо не е реално.
Реално е.
Ето това е реално.
Няма да те изоставя.
Никога.
Не вярвам на никого. И трябва да си отида, преди ти да си ме изоставил.
Трябва да ми вярваш.
Хайде, повярвай ми.
Може би трябва да съобщим в полицията?
Прости ми за всичко.
Прощавам ти.
Трябва да тръгвам. Останах тук прекалено дълго.
Комитетът има бързи рефлекси.
Време е.
Не и без мен.
Ако ще бягаме, ще е заедно.
Не. По-лесно е да проследиш двама, отколкото един.
Да вървим.
Оливър!
Трудно е да те намери човек, Саманта Блум.
Тръгвай.
Чакай. Не го прави.
Да не правя кое?
Трябва да изнесеш пред приятелите си урок по конспирация.
Те не прикриват добре следите си.
Исках да те защитя.
Много късно.
Те ще се погрижат за нас.
Надявах се, че ще размислиш. Но ти постъпи своеволно.
Хората, за които работя, ми заповядаха да те убия.
Ще ви дам пари. Пуснете ни и няма да ни видите повече.
Обещавам. - Много късно.
Добре дошла в играта, Саманта Блум.
Дънкан!
Доктор Блум! - Да. Радвам се да те видя, Дънкан.
Вие сте жив. Ние сме живи.
Автентичността е критерий за качеството на виртуалната реалност.
Прости ми, че трябваше да стигна толкова далеч.
Исках да бъда сигурен, че мога да ти поверя защитата на Саманта и Сидни.
Имаме нужда от някого, на когото да вярваме.
За нас "изплуването на повърхността" крие огромен риск.
Саманта също премина през всичко това!
Спрях се на този метод за подготовката й. - Подготовка?! Подготовка за какво?
Доминатрикс? Садо-мазо? - Дънкан, там не бях истинска.
Подготовка за излизане от небитието.
И двамата сте живи.
Ти издържа изпитанието.
Радваме се за теб.
Ние можем да ти вярваме. - Ако ти си добре...
...и аз съм добре.
Те са живи.